Språk+og+kjønn

//Skrevet av Mai Li To, Alexandra Blaser og Maria Elise Stenberg//

En sosiolekt er «en språkform som er bestemt av sosiale faktorer, f.eks. arbeiderklassens språk» (Store Norske Leksikon, 2012). Er det forskjeller i talemålet hos gutter og jenter? Denne artikkelen kommenter for forskjellen mellom gutter og jenters talemål. Det tas utgangspunkt i banning, slang, og andre karakteristiske trekk.

I artikkelen «Språk, kjønn og ungdom» hevdes det at gutter har et større behov enn jenter for å markere seg selv i en samtale, og har derfor en tendens til å bruke kraftigere uttrykk, som for eksempel banning (Aksnes & Gram Økland, udatert). Forskjellen i bruk av banning kan også være grunnet at flere regner det å banne som mer vulgært for kvinner enn menn, dog i mindre grad en før. Behovet for å markere seg kan komme til syne ved at gutter oftere går i store grupper, mens jenter heller har noen få nære venninner. Guttene kan derfor føle et større press til å skille seg ut og bli akseptert i gjengen. Dermed vil gutter også lettere ta i bruk nye «slang»-uttrykk enn jenter, som ikke syntes dette er like viktig (Ryen, 1977).

Ryen hevder at jenter prater generelt mer elegant, og benytter seg mindre av «slang». Hun begrunner det med fokuset på kjønnsroller i sosialiseringsprosessen. Ofte mottar jenter og gutter ulike forventninger om atferd. «//Jenter møter gjerne et sterkere krav om "pen" oppførsel enn gutter […//]» (Ryen, 1977). Dette vil være med å prege det muntlige språket, noe som kan resultere i at jenter og gutter utvikler et ulikt muntlig språk. Et annet karakteristisk trekk ved jenters språk er at de bruker flere ord for å forklare. Det er gjerne unødvendige ord, og særlig ordet «liksom» blir hyppig brukt. Slike småord kalles diskursmarkører, og disse ordene markerer grenser og overganger i samtaler. Disse blir stadig brukt i uformelle samtaler, og oftest hos ungdommen (Aksnes & Gram Økland, udatert).

 Andre faktorer som kan virke inn på sosiolekten til gutter og jenter er kjønnenes ulike interesser. Resultatet blir at ordforrådet blir ulikt hos kjønnene. For eksempel kan det antas at jenter har høyere interesse innenfor mote, og at jenter dermed får et bredere ordforråd innen moteverdenen. Slik kan det konkluderes at også miljøet mennesker omgås i, vil ha en påvirkning på ordforrådet.

Skrevet 30.01.2012

Aksnes, M., & Gram Økland, T. (udatert). Kjennetegn ved ungdomsspråket | Nasjonal digital læringsarena. Hentet januar 24, 2012, fra http://ndla.no/nb/node/65732?fag=6118&meny=679
 * Kildeliste**

Ryen, E. (1977). Kvinnelig og mannlig – oversikt over enkelte språkbruksforskjeller - Språkrådet. Hentet januar 24, 2012, fra

http://www.sprakrad.no/Toppmeny/Publikasjoner/Spraaknytt/Arkivet/Eldre/Kvinnelig_og_mannlig/

Aksnes, M., & Gram Økland, T. (udatert). Språk, kjønn og ungdom | Nasjonal digital læringsarena. Hentet januar 24, 2012, fra http://ndla.no/nb/node/65730?

Gram Simonsen, H. (2012, januar 24). Sosiolekt – Store norske leksikon. Hentet januar 24, 2012, fra http://snl.no/sosiolekt